PAPRSEK

ZPRAVODAJ KRAJSKÉ KOORDINAČNÍ RADY,
OBLASTNÍCH ODBOČEK SONS
A TYFLOKABINETU Č. BUDĚJOVICE, o.p.s.

Přinášíme Vám tyto informace:

•	Kalendář akcí
•	Slavní nevidomí - Josef Reiner
•	Zajímavosti z přírody - krápníky
•	Jak voněla královna Hatšepsut?
•	Turista
•	S bílou holí
•	Báseň a pranostiky na červenec

ČERVENEC 2010

Kalendář akcí

	Dne 19.července od 15.00 hodin v klubovně Tyflokabinetu - arteterapie (léčba umění) nevidomých a slabozrakých - případný další termín lze domluvit na tel. 604 947 461.

Slavní nevidomí - REINER Josef

29.7.1918 - 29.8.1990, univerzitní profesor

Narodil se ve Veselí nad Moravou. Byl vyučený drogistou. Po příchodu německých nacistů v roce 1939 se i se svými bratry pokusil uprchnout z protektorátu. Se svým mladším bratrem se dostal do Lotyšska, kde vstoupili do místní domobrany. Později spolu přešli do Rudé armády. V bitvě o Moskvu jeho bratr padl, on sám byl těžce raněn. Po uzdravení se přihlásil do Svobodovy brigády v Buzuluku. S touto armádou postupoval a při osvobozování Ostravy po těžkém zranění přišel o zrak a částečně i o sluch.
Nastal mír a bylo třeba, aby uvažoval o své budoucnosti. Po uzdravení se rozhodl, že i jako nevidomý se bude věnovat sebevzdělávání. V externím studiu na gymnáziu vykonal maturitu. Ihned se nechal zapsat ke studiu na Vysoké škole politicko-sociální v Praze. Po rigorózních zkouškách získal titul doktora.
Po mnoho let potom působil na katedře společenských věd Lékařské fakulty Univerzity Karlovy, kde byl docentem a konečně v roce 1979 byl jmenován řádným profesorem marxismu-leninismu.
Jeho bohatá publikační činnost byla spojena zejména s odbornou kvalifikací na historické události v druhé světové válce. Mnoho let vedl tzv. vysokoškolskou komisi. Ta pomáhala nevidomým vysokoškolským studentům překonávat náročné podmínky studia zapůjčováním magnetofonů, nahráváním studijní literatury na magnetofonové pásky aj. Byl členem kulturní a vzdělávací komise, která měla na starosti ideově politický růst členstva v oblasti marxismu-leninismu. V této souvislosti zveřejňoval v časopise Zora množství článků, které byly vedeny snahou vykládat historické události z úzkého ideově politického stanoviska.
Napsal skriptum „Zrakově postižený vysokoškolák a jeho uplatnění“ (1973). Dále vydal dvě publikace: „Tanková brigáda“ a „Politická činnost v pozemní armádě na západě a její úloha v národní a demokratické revoluci“.
Za své působení ve Svobodově armádě v období druhé světové války byl po zásluze oceněn mnoha nejvyššími českými i zahraničními vysokými vyznamenáními. Jedním z těchto ocenění bylo i jeho jmenování vysokoškolským profesorem, zatím jediným z českých nevidomých vysokoškolských učitelů. Jeho životní osudy zpracoval Z.Kožnar v knize „Muž proti tmě“.
Josef Reiner byl i přes své ideově politicky jednostranně vyhraněné názory zajímavou osobností, u které je třeba obdivovat trvalou snahu o sebevzdělávání a úsilí o vybudování systému vysokoškolského studia nevidomých. Úplná ztráta zraku a těžká nedoslýchavost ho nezdrtily, ale přivedly k dalšímu životnímu zaměření.
Politicky byl vlastně osamocen. Zůstalo však po něm kus historie vysokoškolského vzdělávání nevidomých a slabozrakých, které se v poslední době rozvíjí bez povinného studia marxismu-leninismu, což by ho jistě mrzelo, ale určitě by podporoval současné podmínky, za kterých mohou těžce zrakově postižení studovat.
Zdroj: Internet - tyflopedický lexikon

	Zajímavosti z přírody - krápníky
	
	K tvorbě krápníků jsou zapotřebí dvě základní přírodní podmínky: jeskynní prostory a dostatečné množství zdrojové srážkové vody, která průběžně prosakuje vrstvami vápenců.
	Růst krápníkové hmoty je čistě chemický proces. Atmosférická voda dopadající na vápence je vůči této hornině agresivní a částečně ji rozpouští. Stavební materiál vápence - minerál kalcit (uhličitan vápenatý) se rozkládá na ionty vápníku a hydrouhličitanu. Roztok proniká jeskynními prostorami, po dlouhou dobu na stejných místech. V místě dojde ke zpětnému vysrážení kalcitu ve formě mikroskopického krystalku.
Pokud je přísun vody stálý, ze stropu vyrůstá stalaktit. V místě dopadu vody proces pokračuje - vyrůstá stalagmit. Pokud se oba krápníky spojí, vytvoří stalagnát. Sintrové hmoty může být tolik, že časem úplně proroste část jeskyně.
Zdroj: Internet - national geographic

	Jak voněla královna Hatšepsut?

Starověcí Egypťané, především ti z vyšších vrstev, používali líčidla i vonné oleje jako parfémy. Dochovaly se o tom četné písemné záznamy i prázdné nádoby.
Mocná královna Hatšepsut, se chopila moci v roce 1479 př.n.l. místo svého nedospělého syna Thumóse III. Pozdější největší válečný faraon své maceše nikdy neodpustil a snažil se po její smrti vymazat veškeré zmínky o její vládě. Marně.
Nicméně mumie slavné královny musela být schována před hněvem jejího nástupce a byla objevena náhodou teprve v roce 2007 a pak ještě trvalo, než byla správně identifikována.
Jako královna vystupovala v mužské i ženské roli, ale nejspíš vždy byla potřena vonným olejem, který byl nejen vůní, ale i symbolem moci a bohatství.
Nyní však vědci doufají, že budou moci obnovit starověký parfém a ne ledajaký. Jde jim o oblíbenou vůni jedné z největších panovnic říše faraónů - královny Hatšepsut.
Němečtí archeologové oznámili, že našli 3500 let starý flakón, který patřil velké královně. Rentgenové snímky 12 centimetrů velké lahvičky ukázaly, že se v ní skrývají zbytky oleje. Vědci z bonnské univerzity nyní chtějí vzorky analyzovat a snad během roku budou schopni olej znovu připravit.
Flakon byl nalezen mezi předměty, které byly uloženy s královnou do hrobu po její smrti v roce 1457 př.n.l., a navíc je na něm vyryto i její jméno jako značka majitele.
„Štíhlé hrdlo umožňovalo odměřené dávkování cenného obsahu,“ vysvětluje tvar flakonu kurátor Egyptského muzea při bonnské univerzitě Michael Höveler-Müller, který doufá, že se vědci nakonec nadechnou tři a půl tisíce let staré vůně. Svým způsobem pak doopravdy strčí svůj nos do dějin.

Zdroj: Internet - national geographic

	Turista

Jeden turista s podlomeným zdravím šel po cestě na velmi vysokou horu. Jeho tělesně zdatní sousedé se mu posmívali, že je blázen, když jde v takovém zdravotním stavu na vysokou horu. Jaká však byla skutečnost? Sousedé byli sice tělesně silní, denně tvrdě pracovali, avšak veškerý svůj volný čas proseděli v hospodě u piva a cigaret. Jejich život byl bez cíle. Dožili se sice vysokého věku, ale na smrtelné posteli se cítili znuděni životem. Naproti tomu náš turista měl před sebou jasný cíl. Věděl totiž, že jeho cesta vede na vysokou horu, až k nebeským výšinám. Zemřel sice v polovině cesty na celkové vyčerpání organismu, ale byl šťastný, neboť věděl, co je jeho cílem a kam směřuje.
	Zdroj: Internet - nevidomí

S bílou holí

Chodím ulicemi s bílou holí v ruce. Lidé si mne prohlížejí a odhadují: „Vidí, nebo nevidí? Kdyby neviděl, nemohl by chodit sám. A kdyby viděl, tak by přece nenosil bílou hůl. Asi nevidí.“
Svérázněji se přesvědčují děti. Postaví se mi statečně do cesty a zkoušejí, zdali je nešidím. Vyhnu-li se jim, tak pro ně nejsem žádný slepec.
Prostí lidé mě zkoušejí s humorem: „Pozor! Vrazíš do zdi!“ Jen tak mimochodem - slepcům zásadně tykají. Většinou mě však lidé nezkoušejí, ale rovnou mi radí: „Trochu vlevo, trochu vpravo.“ A často si při tom, dobráci, sami popletou levou a pravou. Raději tedy na rady lidí moc nedám.
Já věřím věcem. Obyčejným, neživým věcem. Jsou sice trochu málomluvné a jejich řeč je tichá, domluvím se však s nimi dobře. Nebudu tu povídat o řeči hodin, kamen, vařící polévky, ani o řeči studánky či lokomotivy. To jsou věci příliš hovorné, takoví řečníci, pěvci, básníci nebo pouťoví vyvolavači v říši věcí. Znáte však řeč domovních vrat? Teplá, dřevěná plocha odrážející zvuk mých kroků informuje docela jinak než studená domovní zeď. Volají na mne, chci-li vejít, že jsou tady. A kovový poklop uprostřed chodníku mi neúnavně a přesně hlásí, že jsem u domu, ve kterém bydlím.
A tyčkový plot! Není prý zrovna ozdobou ulice, svou prolamovanou krajkovinou však propouští voňavý vzduch a napovídá mi, že dům mého děvčete je už blízko. A až bude na tomto místě postaven nový dům, bude mi to říkat on vůní syrové malty. Jsem vděčen vám, stromy a sloupy podél cest, že dovedete i svým štíhlým tělem odrazit zvukové vlny a včas vyvolat v obličeji pocit překážky. Kolik zpráv mi podaly ušlapané chodníky, hrbolaté dlaždice i naměklý asfalt! A což teprve polní cesty!
Mnoho je věcí, které mi po cestě s bílou holí radí a pomáhají. Jsou to jedny z nejkrásnějších chvil, ty cesty s bílou holí, kdy nepotřebuji služeb lidí, kdy se mohu zaposlouchat do řeči věcí i do svého vlastního nitra. Život běží kolem mne a já mu naslouchám, mísím se s ním podle vlastní vůle a pouta mých slepých očí se uvolňují.
Věřím věcem. Obyčejným, neživým věcem. I když jsou málomluvné a jejich řeč je jenom tichá, budu je oddaně poslouchat dál. Bez jejich pomoci by byla má cesta obtížná a pomalá.
	Zdroj: Internet - nevidomí

Báseň
Červenec

Slunce suší rosu v trávě,
zurčí si a bublá hravě
potok plný oblázků.
Třepetání modrásků
od červánků sneslo nach
pro hvozdíky v pastvinách.
	Zdroj: Internet - liter

	Pranostiky

•	Červenec - z paren, dešťů, bouřek a potu slepenec.
•	Červenec zatopí, až obilí na poli praská.
•	Lednová zima je nejkrušnější, červencová vedra jsou nejsilnější.
•	Nebyl-li červen dostatečně deštivý, dodá vodu až červenec a přidá ještě
mnohé bouře.
•	V červenci když dne ubývá, horka přibývá.
•	Svatý Prokop (4.7.) hřiba nakop.
•	Muchavá Markyta (13.7.) vysype měch much.
•	Na den Rozeslání apoštolů (14.7.) bývá devět bouřek.
•	Když prší o Apolináři (23.7.), dlouho se z lesů paří.
•	Kolem svaté Kristýny (24.7.) dozrávají maliny.
•	K Anně svatý (26.7.) hodina ze dne se tratí.
•	Annenské chladné rosy ohlašují pěkné časy.
Zdroj: Internet - pranostiky

Připravili pracovníci Tyflokabinetu České Budějovice, o.p.s.
telefon: 386 460 660, 386 460 661, fax: 386 460 660
e-mail: tyflokabinet.cb@seznam.cz, web: www.tyflokabinet-cb.cz